SZOLGÁLTATÁSOK ÉS SZELLEMI TERMÉKEK A VILÁGGAZDASÁGBAN

1. előadás 2003.02.03

60-as, 70-es évek gazdasági növekedése -> liberalizáció, exportorientált gazdaság
80-as, 90-es évek -> eltolódás, egyre inkább K+F, műszaki fejlődést hordozó ágazatok a gazdaság motorjai, globalizáció jellemző. Bizonyos régiókban azonban még mindig exportösztönzés (Ázsia) maradt a meghatározó. Ezek egyre inkább hátrányba kerülnek,  a nagyhatalmaknak van még lehetőségük közülük, de ha nem változtatnak, akkor strukturális lehet, amely recessziós következményekkel jár. Szolgáltatásoknak ehhez nagy köze. Egyre inkább K+F, tudásalapú gazdaság a meghatározó. Ipari termékekkel szemben egyre nagyobb súlyt kap a szolgáltatások területe. Az elmúlt évtizedekben ez a meghatározó tendencia. 

Világgazdaságtanban 3 féle szolgáltatás: társadalmi, személyre szóló, termelői (de ez nagy leegyszerűsítés. Nincs olyan, ami ne kötődne a szolgáltatásokhoz)

Szolgáltatások módszertani meghatározása a 80-as években vált sürgetővé. Az USA egyre szorgalmazta a nemzetközi kereskedelem és a szolgáltatások liberalizálását. GATT témájává vált 1982-ben a szolgáltatások előtti gátak lebontása. OECD: követelték a gátak lebontását. Mindenféle specializálódott szervezet a szolgáltatásra pl: World Intellectual Organisation, UNCTAD stb. Olyan ágazatokban alakítanak szervezeteket: hajózás, biztosítás, turizmus stb. <- ezek a leggyorsabban fejlődő szolgáltatási ágak. 

Iparra vonatkozó ismeretekre alapozódott az 1. definíció, a végtermék természete alapján próbálták megfogalmazni. Mezőgazdaság, bányászat, feldolgozóipar kivételével bármi lehet szolgáltatás.
Fogalmi meghatározása is vitatott. -> Szolgáltatások = tercier szektor (mezőgazdaság egyre visszaszorul, az ipar vált meghatározóvá egy időben, ma pedig a szolgáltatásé a legnagyobb súly a nemzetgazdaságban. Minél fejlettebb egy gazdaság, annál nagyobb a szolgáltatások súlya.) Infrastruktúrát is szoktuk rá használni.

Csoportképzési (pl: statisztikai szempont) célok sokasága jelenti a meghatározás problémáját.

Tevékenységi oldalról való megközelítés a legelterjedtebb: a szolgáltatás olyan tevékenységek eredménye, amelyek lehetővé teszik valamely személy ill. tárgy, folyamat állapotának fenntartását, fejlesztését, tárolását, helyreállítását, továbbítását, továbbá kiegészítését, átalakítását anélkül, hogy az alapvető jellege megváltozna ennek során. És az eredménye általában nem készletezhető a szolgáltatásnak. Ennek eredményeként anyagi, tárgyi testet öltő új termék nem keletkezik. A társadalom tagjainak személyes vagy a társadalom teljességének, egészének közös igényeit közvetlenül kielégítik. (Az infrastruktúra tágabb értelmezését majdnem lefedi.)  A termelés szükségleteit is kiegészítik.

4 féle szempont a szolgáltatás fogalmának meghatározásánál:
1.	szolgáltató ágazatok (service industries)
Kizárólag szolgáltatásra szakosodott cégek, munkaadók. Tevékenységük végső produktuma megfoghatatlan, múlandó szükségleti cikk.
2.	szolgáltatások (service products)
Nem feltétlenül kapcsolódnak csak a szolgáltató ágazatokhoz. Sokszor termeléssel foglalkozó cégek is végeznek szolgáltatást. Az áruval adják el. Pl: tanácsadás, karbantartás
3.	szolgáltatási foglalkozások (service occupations)
Ahol az alkalmazottak kizárólag nem termelő tevékenységgel foglalkoznak, de tevékenységüket általában speciális szolgáltató ágazatokban folytatják. Más profilú cégek is foglalkoztathatnak tercier szektorra szakosodott alkalmazottakat.
4.	szolgáltatási funkciók (service functions)
Azokat a szolgáltatási munkát végző egyéneket is magukba foglalják, akik nem a hivatalos foglalkoztatásban dolgoznak, statisztikában nem szerepelnek. (önkéntesek, háztartásban dolgozók, fusizók, stb.) 

Browing és Singelmann csoportosítás:
	primer, szekunder mellett tercier szektor, és ezen belül 4 kategória:
1.	elosztói szolgáltatások
Többi ágazatnak nyújtanak szállítási, távközlési, raktározási, értékesítési és más előnyt biztosító szolgáltatásokat.
2.	termelői szolgáltatások
Azon ágazatok, amik pénzügyi, tervezési, vezetési, jogi szolgáltatásokat nyújtanak más ágazatoknak. (Ezek révén bank, hitel, ingatlan, számlázás, könyvelés, biztosítás stb. halmazát kapják.)
3.	társadalmi szolgáltatások
Egyéni szükségletet elégítenek ki. (pl: egészség, oktatás, nevelés) és emellett a társadalmi renddel kapcsolatos néhány igényt (pl: közigazgatás, közrend). Ezek többségét az állam szervezi. (non-profit szervezetek, posta) 
4.	személyi szolgáltatások
Legösszetettebb kategória. Legkevésbé homogén. pl: szállodák, éttermek, fodrász, üdülések, mosoda
37 pontot állítottak össze.

Szolgáltatások különböző típusai miatt -> olyanok, amelyek termékkereskedelemhez hasonlíthatóak és olyanok, amik nem. A nemzetközi szolgáltatások közvetlenebb módon alkalmazkodnak a fogyasztóhoz, a tulajdonoshoz, mint a termelési tényezők. Többféle kapcsolat a szolgáltató és a felhasználó között -> tényezőmozgás alapján: országokon belüli, határon átnyúló stb. 

Tényezőmozgás alapján csoportosítás: első esetben nincs, többinél van fizikai kapcsolat):
1.	szolgáltatás felhasználójának és a termelési tényező kapcsolata mozgás nélkül zajlik, helyben marad. (pl: exportálnak terméket, konzultáció, biztosítás, építkezés, életbiztosítás, könyv/floppy elküldése) Mikor szolgáltatás, mikor áru? – gyakran egybecsúsznak a kategóriák
2.	a termelési tényező mozog, a befogadó nem (pl: vendégmunkások termelése, pénztőke szolgáltatások nyújtása stb.) Fogyasztó az országon belül realizálja. Munka, tőke (mozgásképes tényezők) áramlása ide tartozik.
3.	A szolgáltatást fogadó, felhasználó van mozgásban (pl: beteg másik országban való gyógykezelése, nemzetközi turizmus)
4.	A szolgáltató és a felhasználó is mozog egy harmadik országba (pl: beteg és sebész egy harmadik országban találkozik, mert ott van klinikai szolgáltatás)   

Tényezőáramlással kapcsolatos tevékenységek 4 csoportja:
1.	fizikai tőke: termékek és azok mozgása általában üzleti kereskedelem formájában történik: pl: lízing
2.	munkaerő mozgás: időleges migráció, vendégmunkások, előadások. Az állandó migránsok nem tartoznak ebbe a csoportba
3.	pénztőke áramlása és az ehhez kötődő tőkeszolgáltatások (különböző tőketranzakciók formájában)
4.	tudás: különböző módon terjedhet pl: munkaerő mozgás – vállalati tulajdonnal, hitelkártya használata stb. Tőke nélkül terjedhet, de bizonyos szakértői szintnél nélkülözhetetlen. Fontos motivációja a transznacionális vállalatnak <- vállalaton belül kevésbé költséges a transzfere

Szolgáltatást felhasználók nemzetközi mozgása.
Kormányzati beavatkozás is nőtt a szolgáltatások növekedésével. Országon belül próbálták fogni -> nemzetközi síkon megnőtt a nyomás. Nem alakultak ki a termékkereskedelemhez hasonló elméleti alapok. Elméleteket a szolgáltatásokkal kapcsolatban ad hoc alapon próbálták alkalmazni. Felsorolt kategorizálás kereskedelmi tényezők alapján – ez lehetőséget nyújt restrikciós gyakorlatra (vízum, stb révén). Ez érintheti a szolgáltatást végző korlátozását, de a szolgáltatást felhasználót is korlátozhatják. Csiki-csuki ezek terén. pl: orvosi ellátás, szállítás korlátokba ütközik, ha az állampolgárok mozgását akadályozzák (pl: kijutási illeték túl magas). Nem tarifális szolgáltatások akadályozása pl: karantén. Gyógykezelés, alkohol terén külföldiek kiszolgálását is korlátozhatják. Ezek a határon jelentkeznek általában. Másfajta korlátok is kellenek: elektronikus adatok. Bizonyos szolgáltatások nem megfoghatóak -> egyes szolgáltatásokat emiatt bizonyos országokban tiltanak. Kormányzati szabályozás vonatkozhat a szolgáltatások feltételeire. (külföldi munkaerő alkalmazása), szektor specifikuma (külföldi beruházó nem lehet), alapításra, működésre. Kormányzati külföldi befektetések és munkaerő politika is kihat a szolgáltatásokra. Bizonyos szolgáltatási területek kockázatosak -> kockázat csökkentő eszközök: nemzetközi szerződések kötése, tőkemozgás kockázatának diverzifikálása.
Szolgáltatások csoportosításának szempontjából újkeletű a marketingszemlélet érvényesítése. Szolgáltatásmarketing később jelent meg, mint a termékmarketing. 

Marketingszemléletű osztályozás:
1.	fogadott szolgáltatások
Általában atz ügyfél napi igényeit kielégítő intézményekhez kötődnek. A fogyasztó és a szolgáltató szoros kapcsolata pl: szálloda, javítás
2.	szakmai szolgáltatások
Adott szolgáltató cég, személy szakértői tevékenységet végez. Az ügyfél igényét messzemenően figyelembe veszi pl: egészségügy, ügyvéd
3.	műszaki szolgáltatások
Főként beruházási javakhoz kapcsolódik. Érintett felek kapcsolata szoros és kölcsönös. pl: mérnöki tevékenység
4.	birtokbavételi szolgáltatások
Az élet különböző területein lehet. A csoport homogenitását céljuk azonossága adja. Valamilyen tárgyhoz, új minőséghez jutás révén. Az ügyfél valaminek a birtokosává, használójává válik pl: biztosítás, bérlet

Szolgáltatások definíciójaként gyakran azt, hogy mi nem tartozik a körébe. Maradék szektor megközelítés -> nem mezőgazdaság, nem bányászat, nem termékelőállítás.
Termelői (üzleti szolgáltatásként is, áruk, más szolgáltatások termeléséhez veszik igénybe pl: irodai takarítás) és fogyasztói szolgáltatások (közvetlenül fogyasztónak értékesítenek pl: szabadidő, szórakoztatás) megkülönböztetése.
Szakmai tevékenységi jelleg szerinti mellet még más lehetőségek is vannak.
Statisztikai szempontból: ágazati rendszeren alapul az osztályozás és a nemzetgazdasági rendszeren belül képzett csoport. (Az ENSZ kidolgozott egy besorolást ISDC-International Standard D Classification=Gazdasági Tevékenységek Szabványos Nemzetközi Besorolása) A magyar ettől korábban eltért, 1992-től alkalmazzuk.  ISDC: szolgáltatásnak minősül az olyan társadalmilag szervezett tevékenység hasznos végeredménye, amely irányulhat személyre, közösségre, a társadalom egészére, gazdasági szervezetekre, információra és egyebekre. A jogellenes tevékenység, a háztartáson belül végzett tevékenység,  a  vagyonból származó jövedelmek, a vállalti elosztási folyamatok, a pénzügyi transzferek (kamat, osztalék, ösztöndíj kártérítés) nem tartozik statisztikailag bele.
Az infrastruktúrát és a szolgáltatást gyakran egy kalap alá, egyféleképpen csoportosítják, ahány funkció lehet az infrastruktúrán belül. Az infrastruktúra legáltalánosabb meghatározása: mindazt  a gazdasági és társadalmi teret, ami a termeléshez szükséges, de abban közvetlenül nem vesz részt, e körbe tartozónak tekintjük. -> ennél a tercier szektor, infrastruktúra és szolgáltatás ugyanarra való használata megfelelő, mert itt egymásba tolódnak.
Egyik definíció sem segíti elő igazán annak megfogalmazását, hogy a szolgáltatások milyen fontos szerepet töltenek be.

A szolgáltatások társadalmi, gazdasági fontossága szerint:
1.	orientációs
Milyen állapotról, folyamatról nyújtanak közvetlenül vagy közvetve információt az újratermelés folyamatokban, vállalkozói vagy fogyasztói döntésekhez pl: banki szolgáltatások, céginfó.
2.	termelő
A társadalmi újratermelési folyamatokhoz valamilyen új értéket, minőséget hoz létre pl: munkaerő termeléshez oktatás, tudományos kísérletek stb. (amik révén a munkaerő új lehetőségeket kap)
3.	transzformációs
Az újratermelési folyamat egyes részei között biztosítják a kapcsolatot. A társadalmi folyamatok zavartalanságát biztosítják pl: posta
4.	fenntartható
A gazdaság, a társadalom, az egyén életéhez adott meghatározott állapotok fenntartásának a biztosítása pl: honvédelem, eü, környezetvédelem, fodrász
5.	regeneráló
Korábban létrehozott használati értékek, minőségek visszaállítása pl: eü, javítás, tisztítás
6.	ellátó
A gazdaság, a társadalom életéhez tartozó, működéshez szükséges egyes igénycsoportok kielégítése pl: szemételhordás, tolmácsolás, könyvvitel.
7.	egyéb
Ami az előzőekből kimaradt pl: sport, számítástechnika.

A szolgáltatási tevékenységek a társadalmi, gazdasági életben nemcsak 1funkciót láthatnak el -> ezért is nehéz a kategorizálás.

2. előadás 2003.02.17.

Szolgáltatások nemzetközi fejlődése

A nemzetközi munkamegosztással vált lehetővé, amikor még a mezőgazdasági termelés dominált. Szekunder szektor kialakulása utána, majd a tercier csírái az európai fejlődés korai szakaszában. Legelterjedtebb formája az államigazgatási szolgáltatás volt. 
(2001. november. Afganisztán lebombázása -> nagyhatalmak összeültek 2002. januárban Tokióban és összegeket ajánlottak fel. De ahhoz, hogy be tudjon indulni az ország, a bürokrácia kiépítésére volt szükség. -> az afgán államigazgatási szerveknek adtak először pénzt. =>gazdaságnak szánt hitelek elúsztak, de erre szükség volt.)
Szolgáltatási tevékenységek dinamikusabb önállósodása a XIX. századi infrastruktúrafejlesztéssel. A gazdasági fejlődés trendje elmozdult agrárágazati szakaszból vegyes típusú formába (szolgáltató gazdaság irányába). Legfejlettebb országok (developed market economies) megszervezték az államokat jóléti programok szolgálására és katonai létesítmények kiépítésére. Szolgáltatás területén az USA vált a legnagyobb súlyú országgá. Foglalkoztatottak kevesebb, mint 50%-a dolgozott a szolgáltatásban. 
60-as évektől a szolgáltatás arányának növekedése a fejlett országokban úgy, hogy a volumen és a minőség is gyorsabban emelkedett, mint a termelő tevékenységeké. ???? 3,7%-os, évi 1,4%-kal nőtt a fogyasztás. Valamivel lassabban növekedtek, mint a termelés -> amikor a gazdaság fejlődött, akkor növekedett a szolgáltatási szektor, majd gyorsabb lett. Az infrastruktúrán belül egyes szolgáltatási ágak fejlődése rendkívüli mértékben eltérhet.
1979-ben a GDP 64%-a származott szolgáltatásból a fejlett országokban. Fejlődőknél 51%. 1980-ban a világ tranzakcióinak legnagyobb hányadát a szolgáltatások adják. Ez a terület a legnagyobb foglalkoztató a gazdaságban. 1980-ban a foglalkoztatottak több, mint 2/3-a , a ’90-es években 80%-a dolgozik a tercier szektorban (elosztó és társadalmi szolgáltatások tették ki a nagyobb hányadát). EGK-ben a tercier szektorbeli foglalkoztatás 52%. -> szolgáltató gazdasággá vált az EGK.
Nemzetközi szolgáltatások kereskedelmének növekedése elmaradt a ’70-es években a termékkereskedelem bővülésétől. ’85-ben kb. kiegyenlítődtek. A ’80-a évek közepétől a szolgáltatások kereskedelmének bővülés már jóval gyorsabb. A ’90-es évek elején 700 milliárd $-ral a világkereskedelem 23-24%-át adja a szolgáltatáskereskedelem.
A tercier szektorban a szállítás és hírközlés fejlődött a leggyorsabban. A gyors fejlődés a műszaki fejlődésnek köszönhető. 
Fejlődési ütemkülönbség az egyes országok között. Kevésbé fejletteknél különösen gyors (pl: Görögország), ahol már kiépültek, ott lelassult, alacsonyabb. Pénzügyi, üzleti szolgáltatások fejlődése is fontos -> Átlagosnál gyorsabban fejlődnek ezek is.
Kormányzati szolgáltatások lassabban fejlődnek az átlagosnál. Kommunális, szociális, személyi szolgáltatások üteme elmarad -> műszaki fejlődés itt a leglassúbb <= legtöbb tevékenységhez személyes részvétel kell, nehezen automatizálhatóak. Kereskedelmi, vendéglátóipari növekedés a leglassabb ezen belül, de már igen magas fejlettségi szintűek.
2 fő szektor közül kezdetben legkevésbé a szolgáltatások internacionalizálódtak. 70-es években 16%->27%-ra a GDP-ből való részesedése. <= feldolgozóipar, bányászat, mezőgazdaság növekedése gyorsabb volt még. Ekkor a szolgáltatásexport még sokkal lassabban nőtt 7%->11% (világkereskedelem).
1981 a szolgáltató ágazatok exportjának majdnem ½-ét a világ 5 legfejlettebb piacgazdaság adta. A szolgáltatásokra jellemző, hogy a többségük nagyon koncentrálódik. 
6 nagyobb szolgáltató szektor:
1.	pénzügyi és tőkepiac körüli
2.	biztosítás
3.	turizmus
4.	hajózás
5.	reklám
6.	számvitel, könyvelés 

Mi az oka a gyors növekedésnek?
1.	gazdaság más területéről érkező növekvő kereslet
a szolgáltatások növekednek a közbülső vagy termelői szolgáltatások iránt, ami a gazdaság más területeiről eredő kereslet. Lassan ezek a szolgáltatások önállósulnak, elszakadnak a gazdasági tevékenységtől.
2.	a társadalmak gazdagságának növekedésével kapcsolatos kereslet
a társadalmak gazdagodásával nő a kereslet => jövedelemrugalmasak a szolgáltatások 
3.	alacsonyabb termelékenység, növekvő belülről fakadó kereslet
a szolgáltató szektor feldolgozóiparhoz viszonyított alacsonyabb termelékenység-növekedése

Ezek mellett időszakonként különböző szolgáltatási ágazatok is befolyásolják, hogyan alakulnak a szolgáltatások. Az ország természeti viszonyai, gazdaságpolitika, technikai fejlettség, erőforrások, politikai viszonyok is hatnak. Ezek alakíthatják a 3 nagy befolyásoló tényezőt.

Magyarországi viszonyok a tercier szektorban.
1.	XIX. század második fele (I. vh-ig): élenjáró fejlesztés jellemezte ezt az időszakot. Szolgáltatásban a legkorszerűbb technikákat, ismereteket bevezették Magyarországon. A szolgáltatások színvonala megelőzte a gazdaság általános fejlettségét. A legkorszerűbb módon építették ki az infrastruktúrát, amit még ma is használunk. 
2.	a két világháború között: a szolgáltatások együttjáró fejlesztési időszaka. A gazdaság növekedése és az infrastruktúra fejlesztése lelassult, de az infrastruktúra fejlődött még annyira, mint a gazdaság egésze, viszont a kor követelményeitől már kezd elmaradni.
3.	II. világháború után: szocialista gazdasági rendszer. Követő fejlesztés jellemzi a szolgáltatásokat. A tercier szektor egyre lemarad a kor általános színvonalától, de a kereskedelmi, illetve termelőágazatokhoz képest még mindig valamivel fejlettebb, mint a termelőtevékenység. Gyökeres fordulat, fejlődési típusváltás. Szolgáltatások fejlesztése tartósan alatta marad a termékelőállító ágazatok fejlesztésének. Kevés tőkeberuházás a szolgáltatásokba, szinte nincs is. A második gazdaság vált a szolgáltatások területévé. Szolgáltatások háttérbe szorultak. Ami fejlesztés volt, az mennyiségi volt, nem minőségi. OECD országokéval hasonló volt az üteme, jelentős lemaradás nem csökkent, mert alacsonyabb bázisról indultunk. Pénzügyi, lakás, szállítás stb. nőttek a világgazdaságban. Magyarországon az egészségügyi, szociális, kulturális szolgáltatások nőttek. A közlekedés, posta, távközlés nőtt legkevésbé nálunk. Ez napjainkig meghatározza infrastruktúránk hiányait.
4.	’80-as évek végétől: elöljáró, felzárkózó fejlesztési időszak. A legnagyobb változások az államigazgatási, közigazgatási szolgáltatásokban. A piaci vállalkozó szférában a hirdetés és reklámszolgáltatások nőttek a leglátványosabban. Franchise megjelenése. Legkisebb változás s közlekedésben, hírközlésben, lakás, érdekképviselet területén. Az átmeneti időszak közül az illegális szféra kiemelése fontos (szürke, fekete gazdaság). Csak becsülni lehet a nagyságát. A GDP-hez képest 20-30% lehet.

Magyarországon létezik a fogyasztási szolgáltatás. 2 csoportja:
1.	lakosság részére végzett fogyasztási szolgáltatás (paternalisztikus állam)
Magánszemély rendelte meg és fizette a költségeit
2.	szociálpolitika
Közület részére végzett

Ebben a korszakban igénykielégítésben nagy hiányok mutatkoztak. Állami juttatások nagyon szegmensnél tudták kielégíteni a lakossági igényeknek. ’90-es évekig állami szerepvállalás a folyamatos működtetésben is jelen volt, nem csak a fejlesztésben. A ’70-es évekhez köthető a kialakulás, ’70-’90 kádári húsosfazék -> lakosság részére bizonyos javakat lehetővé tett (kiskert, Trabi). ’70-es évektől bővülő kínálat alacsony árakkal. Fordulópont, amikor a szolgáltatási fogyasztás először haladta meg a lakossági összfogyasztást. A lakossági szolgáltatások a ’80-as években még dinamikusan fejlődtek, de a ’80-as évek végén már csökken a dotáció, közvetett gazdasági eszközök kerültek előtérbe. Valamennyi szolgáltatás szabadárassá vált 1988-ban -> az állami támogatást megszüntették. Adó- és árreform életbe lépett (Kupa Mihály). Fogyasztói szolgáltatások piaca -> van 1 kínálati oldal, a szolgáltatási gazdaság alapvetően eltér a termelési gyakorlattól. A magántulajdon egyre jellemzőbbé vált a ’70-es évektől. 1989-ben az összes fogyasztási szolgáltatás alig több mint 30%-át adták az állami vállalatok.

Nemzetközi szolgáltatások tendenciáinak alakulása

Az elmúlt években a szolgáltatások jellege egyre inkább megváltozik. Újabb trendjei, új nemzetközi tendenciák alakulnak ki. Olyan kis országnak, mint Magyarország, fontos ezeket ismerni. A kérdéskör kilenc pontban:
1.	Meghatározó, új lökést adott a mikroelektronika gyors fejlődése. Új lehetőségek, hálózatok, technikai apparátusok. Terjedésük révén a gazdaság egész területét olyan átalakulásokat indukál, amelyek napi életünket is megváltoztatják. Szerkezeti változások is végbe mennek. Új információs, telekommunikációs, adatátviteli hálózatok. A gazdaság minden terén egyfajta átintegrálódás. Üzleti, technikai, pénzügyi, tanácsadások, környezet állapota stb. átalakul. Infrastruktúrák és ezek bázisán újfajta szolgáltatások gyors kifejlődése. Termelékenység megnő -> eszközök használata olcsóbb -> tömeges alkalmazást tesz lehetővé pl: számítógép.
2.	A szolgáltatásokat is a műszaki fejlesztés térhódítása érinti. Az első ipari forradalom előtt a gazdaságnak csak 1 domináns szektora volt, a mezőgazdaság. 1700-as évek, gőzgép feltalálásával első ipari forradalom. -> Korábban nem létező iparágak alakultak ki. => termelés szerkezete megváltozott. Munkaerő bázisa volt (<- a lakosság szaporodása, manufaktúrák visszaszorulása képezte.) A mezőgazdaság iparosodott. Ez olyan szolgáltatásokat eredményezett, ami azelőtt nem volt (Szaporodtak az iparágak termékei, kemizálás, stb.)  Ez a folyamat 1700-1870-ig tartott, jellemző volt a növekedés. A mezőgazdaságról fokozatosan leváltak és kiterjedtek olyan ipari termékek, amelyeke nagyobb tevékenységgel tudták kielégíteni a növekvő szükségletet. Technikai fejlődés, munkamegosztás. -> 1970-es években tetőzött a foglalkoztatás az iparban, meghatározta a munkaerőpiacot. Ettől kezdve az iparban foglalkoztatottak száma csökkeni kezdett, a szolgáltatásban pedig egyre dinamikusabban nőtt. Az iparból elbocsátottakat a szolgáltatási szektor fel tudta szívni. Az 1980-as évek elejére a szolgáltatás is telítődött. => az 1980-as évek végére a szolgáltatási szektor munkaerő felvevő képessége egyre csökkent, ezzel párhuzamosan nemcsak a szolgáltatásban, hanem a mezőgazdaságban és az iparban is csökkenő tendenciát mutatott a létszám. Ebben a folyamatban 2 összetevő játszott szerepet: az új technológiák alkalmazásával egyre több munkaerő szabadul fel és a termeléshez szükséges szolgáltatások leválnak a termelő vállalatokról. A technika és a munkamegosztás csökkentette a termelős mennyiségét. K+F, előkészítés, javítás, áruvétel, piackutatás, reklám stb. Közben egyfajta igényt is generáltak a munkaerőpiacon. Jellemző, hogy az iparról leváló szolgáltatás önmagában nem növeli a végső kibocsátást. A gazdaság hatékonyságát, rugalmasságát, versenyképességét nagy mértékben növelheti -> nemzetgazdasági teljesítmény fokozásához hozzájárul. 
Újabb újdonságok -> a szolgáltatások iparosodása is megindult. A csúcstechnika nemcsak elosztó és termelési szolgáltatásokban, hanem visszahatnak a technikára, technológiára, olyan szolgáltatásokban is, amelyekre korábban érzéketlenek voltak és a legújabb kor követelménye szerint ezzel magasabb termelékenységet tudnak a szolgáltatások a gazdasági tevékenységeknek biztosítani. A szolgáltatások iparosodása egyre magasabb tudásintenzív munkaerőt igényel, de munkaerő megtakarító oldala is van. Magasan kvalifikált munkaerőben hiány van, kevésbé kvalifikáltban túlkínálat. az emberi életvitelt is megváltoztatja -> halálig való tanulás. A szolgáltatások iparosodása a legfontosabb hajtóereje a világgazdaságon belül a szolgáltatásoknak.
3.	A szolgáltatások iparosodása alapvetően változtatja meg a szektorban foglalkoztatott munkaerő mennyiségét, minőségét és a foglalkoztatás módját. Technikaérzékeny ágazatokban (pl: közlekedés) utóbbi időben stabilizálta, illetve csökkentette a munkaerőigényt . Részmunkaidő elterjedése, egyre többen otthon dolgoznak. Technikára kevésbé érzékeny szolgáltatásoknál (pl: kereskedelem, bank) jelentős arányú a munkaerő növekedésében is tapasztalható. Évente 1 millió kisvállalkozás szűnik meg és alakul is az USA-ban, mobilitás jellemző. Ez egyre jobban eléri a többi országot is. Csúcstechnikák technikára kevésbé érzékeny szolgáltatások terére betérve kétféle hatás: csökkentette a szektorok élőmunkaigényét, megemelte e munkaerővel szembeni minőségi követelményeket. Átstruktúrálódott és jelentős élőmunkamegtakarítást eredményezett az iparban is. Az ipari foglalkoztatottak aránya száma és aránya egyre csökken. Tudásalapú iparban a szakképzetlen munkaerő elveszti munkahelyét. 1960-70-es ipari foglalkoztatás csökkent, a szolgáltató ágazatok ellensúlyozták. Utóbb a tevékenységben bővülő szolgáltatási szektorok munkaerő felszívóképessége csökken => szolgáltatásban is megnőtt a szakképzetlen munkaerő elbocsátása, óriási emberi problémák. ’80-as évek végéről az a helyzet, hogy a legfejlettebb országok többségében a magas szintű munkanélküliség állandósult. (EU: 8-12%) Magyarország nem készült fel a munkanélküliségre, nem épített ki olyan infrastruktúrát, amivel ezt kezelni lehetne. Az élőmunkaintenzív szolgáltatások (üzleti, közösségi, egészségügyi, oktatási, stb.) a közép- és felsőfokon képzett munkaerő iránti igény nő meg. Továbbra is hiánycikk bizonyos felsőfokú képzettség. Magas élőmunkaigényű szektorokban változik a foglalkoztatás módja. Rövidített, részmunkaidő már nem csak az USA-ban terjed. Csökkentik a munkaidő átlagos hosszát, a napi bért is sok helyen. A bér csökkentésénél nagyobb mértékben tudnak új munkaerőt alkalmazni. A munkabér lefelé rugalmatlan. => sok feszültséget okoz a bércsökkentés. Bérharcok központ kérdése => ez a koncepció igazából nem vált általánossá. Legfejlettebb országokban olyan állás nélküli fiatalok rétege alakult ki, akikkel nem tudnak mit kezdeni. Morálisan is sérülnek ezek a fiatalok, a társadalmon belül is óriási szakadékok nyílnak meg és a hátrány behozására kevés lehetőség mutatkozik.
4.	Állami szerepvállalás változásai elosztó infrastrukturális hálózatoknál, a termelési szolgáltatások egy részénél és a tudományos-technikai szférában egy időben meghatározó volt. A szolgáltatások ezen területe az államra hárult. Állami központosított módon árak, tulajdon, fejlesztések, finanszírozás meghatározása. 1970-es évek közepéig humán infrastruktúra (egészségügy, oktatás) többnyire állami költségvetésből működtették, állami közösségi, jóléti, biztonsági funkciók nőttek, ráfordítások is nőttek. Képtelenek voltak lépést tartani a növekvő igényekkel. Jelentős munkaerőt szívtak fel. 1960-as évektől felismerés: állami tulajdon versenyt kizáró dominanciája gazdasági irracionalitások forrásává vált. A fejlett országokban is lelassult a fejlődés, ekkor kezdődtek a bajok => jóléti állam lebontása megindul. 1974-1982 között a gazdaság fejlődése megtorpant. Az állami kiadások viszont az automatizmusok révén tovább nőttek, új költségvetési terhet jelentettek. A költségvetési hiány drasztikusan megnőtt. A ’80-as évek második felében előtérbe került az állami szerepvállalás átértékelése. Az állami tulajdon egy részét privatizálták -> 1-1 infrastruktúra, szolgáltatói szférában különböző tulajdonformák kezdtek működni. Államilag meghatározott árakat felszabadították. Posta, egészségügy, oktatás, közmű – az állami szerepvállalás körébe tartoztak és lassanként a piac és a versenyfeltételek kerültek bele ezekbe a szolgáltatásokba a deregulációs folyamat révén. Különböző tulajdonformák alakultak ki itt is. A deregulációs folyamat tartós lesz.
5.	Az állami szerepvállalás visszaszorulásával nőttek a lakosság szolgáltatásokra fordított kiadásai. Az egészségügyben bizonyos szintű alapellátást az országban, ezen felül külön kell fizetni. Oktatás költségei nőnek, egyénekre és a munkáltatóra próbálják áthárítani, diákhitel is ennek a terméke.
6.	Az infrastrukturális és szolgáltató hálózatok egyre inkább nemzetközivé válnak. (bank, pü, kommunikáció). Világméretű rendszerek a csúcstechnika terjedésével. Nemzetközi rendszerek megkövetelik, hogy úgy csatlakozzunk, mint nemzetközi infrastruktúra hálózatok. Úgy építik ki, hogy a világ minden részén működőképesek legyenek. A már kiépítetteket átalakítják, korszerűsítik.
7.	A globalizáció és a regionalizáció folyamata hogy viszonyul egymáshoz. A globalizáció mellett egyre több országra kiterjedő reginalizációs folyamat is előrehalad. Regionális tevékenységek saját nemzeti infrastruktúra hálózatukat próbálják egymással összekötni, azután ez képez nemzetközi hálózatot.
8.	A szolgáltatások növekvő része válik az országok felett álló nemzetközi kompetitív versenyszféra részévé. A szolgáltatások terén is egyre több transznacionális szolgáltató működik. 2 oka ennek: a nemzeti keretek között is különböző tulajdonformájú versenye zajlik, egyes országokban a nemzetközi versenytársak jelenléte is konkurencia, ami ösztönzően hat.
9.	1960-as évektől. A szolgáltatások kereskedelmének részaránya nő a világkereskedelemben, az 1990-es években a szolgáltatások kereskedelme a teljes exporton belül 1/5-1/4-et képvisel (áru és szolgáltatás kereskedelmének együttes értéke.) EU-ban ehhez képest a világátlagnál magasabb, 20-30%-ot tesz ki a világkereskedelemben.